СТАН АНТИОКСИДАНТНОЇ СИСТЕМИ RAPANA VENOSA (VALENCIENNES, 1846), ЩО МЕШКАЮТЬ В РІЗНИХ АКВАТОРІЯХ ОДЕСЬКОЇ ЗАТОКИ (ЧОРНЕ МОРЕ) - Тоцкий, В. Н.; Ершова, О. Н.; Топтиков, В. А.; Ковтун, О. А.; Драгоева, А. Г.; Лавренюк, Т. И. (Вісник Одеського національного університету. Біологія, 2013)
Вивчали стан антиоксидантної системи у самців і самок інтродуцента Чорного моря черевоногого молюска Rapana venosa, що мешкає в двох різних акваторіях Одеської затоки. Одна з акваторій відрізняється більш вираженою мінливістю якості води (солоністю, вмістом хімічних забруднень тощо) через наявність у її зоні зливоспускного колектора. Інша – характеризується відсутністю поблизу промислових і комунхозних споруд і відрізняється більш стабільною екологічною ситуацією. У стравохідній (лейблейновській) залозі рапан визначали активність супероксиддисмутази (СОД), каталази, глутатіонпероксидази (ГП), глутатіонредуктази (ГР) і вміст відновленого глутатіону (GSH). Ступінь окиснювального пошкодження біополімерів оцінювали за рівнем вмісту малонового діальдегіду (МДА). У досліджуваних рапан не знайшли статевих відмінностей за вмістом МДА – інтегрального показника перекисного окиснення ліпідів (ПОЛ), вмістом GSH і активністю антиоксидантних ферментів, за винятком каталази та СОД. Вміст МДА і активність СОД у стравохідній залозі рапан, зібраних у районі колектора, були вищими, а вміст GSH і активність ГП – нижчими, ніж у рапан, що мешкають у відносно чистому районі. Зроблено висновок про високий адаптаційний потенціал R. venosa і про важливість вивчення ролі генетичних і екологічних чинників в диференційному прояві деяких реакцій адаптації у рапан різних акваторій Чорного моря.