ЗБОРИ ДОСЛІДНИКІВ УГОРСЬКОЇ ФЛОРИ ХІХ СТ. У ГЕРБАРІЇ Е.Е. ЛІНДЕМАННА (MSUD) - Васильева, Т. В.; Koвaленкo, С. Г.; Бондаренко, O. Ю.; Немерцалов, В. В. (Вісник Одеського національного університету. Біологія, 2020)
Гербарна колекція кафедри ботаніки Одеського національного університету імені І. І. Мечникова (MSUD) представлена низкою іменних колекцій визначних вчених-ботаніків ХІХ-ХХ століття. Окреме місце серед них має гербарій Е. Е. Ліндеманна (1825-1901), у матеріалах якого, окрім рослин власноруч зібраних та визначених колектором, зберігаються гербарні збори більш ніж 800 вчених-ботаніків, що були отримані внаслідок гербарного обміну. Метою нашої роботи було виділити з гербарію Е. Ліндеманна та проаналізувати збори угорських дослідників, охарактеризувати їх роль у вивченні регіональної флори та окремих таксонів, підкреслити основні події в біографії вчених. Назви рослин та їх систематику подано за термінологією того часу. Прив’язка до географічних пунктів здійснювалася відповідно до тексту етикеток. В дослідженні використовувалися основні загальновідомі методи аналізу гербарних колекцій та літературних джерел. Значна частка гербарних зразків з колекції Е. Ліндеманна, зібраних у різних куточках Угорщини (а також інших регіонів Європи та Азії), належить дослідникам з Австро-Угорської імперії ХІХ ст.: А. Таушеру, В. Борбасу та В. Янці. В статті коротко охарактеризовано їх життєвий шлях і вказано види, зібрані і визначені ними. Окрім цих дослідників зустрічаються гербарні збори Л. Вагнера з Мармарошу (L. Vagner), Й. Ф. Фрейна з Тарту та Угорщини (J. F. Freyn), Кардинала доктора Й. Гайнсельда з Трансільванії (Cardinal Dr. J. Haynseld), О. Шнеллера (A. Schneller), Л. Ріхтера (L. Richter), Яноса Кунстра (Janos Kunstr) та П. П. Вержбицького (P. P. Wierzbicki), окрім цього є неідентифіковані нами колектори: Vralolyi та Simkovich. З колекції Е. Ліндеманна нами було виділено та проаналізовано понад 200 видів рослин, зібраних угорськими вченими, що може бути використано при виявленні змін у флорі Європи, вивченні впливу клімату, динаміки генетичного розмаїття популяцій, тощо. Також перспективним напрямком гербарних досліджень є виявлення та дослідження аутотипів з метою встановлення наукового пріоритету в описі виду та обсягу авторського розуміння таксонів. Ключові слова: гербарій, MSUD, колекції, угорські дослідники, А. Таушер, В. Борбас, В. Янка