МОЛЕКУЛЯРНО-ГЕНЕТИЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА УКРАЇНСЬКИХ ПРЕДСТАВНИКІВ КОМПЛЕКСНОГО ВИДУ ACONITUM ANTHORA НА ОСНОВІ ДІЛЯНКИ ITS1-5.8S-ITS2 ЯДЕРНОГО ГЕНОМУ - Тинкевич, Ю. О.; Біляй, Д. В.; Череватов, О. В.; Кагало, О. О.; Волков, Р. А. (Вісник Одеського національного університету. Біологія, 2023)
Проблема. Питання визначення границь виду поруч із фундаментальними аспектами має практичне значення у природоохоронній діяльності. Однією із проблемних у таксономічному плані груп є комплексний вид A. anthora s. l. У флорі України в його межах виділяють чотири таксони із суперечливим статусом: A. anthora L., A. eulophum Rchb., A. jacquinii Rchb., A. pseudanthora Błocki ex Pacz. Останні два види занесені до Червоної книги України та списку IUCN. Визначення таксономічного положення цих близькоспоріднених форм потребує використання молекулярно-генетичних підходів. Найбільш популярним та інформативним маркером для таксономії та баркодингу рослин вважається ділянка ITS1-5.8S-ITS2 35S рДНК. Мета. Уточнити таксономічний статус та філогенетичні зв’язки представників A. anthora s. l. з використанням молекулярного маркеру ITS1-5.8S-ITS2 35S рДНК. Методика. Гербарні зразки чотирьох представників групи A. anthora s. l. були зібрані на території Західної України. ДНК було виділено модифікованим цетавлоновим методом, після чого використано для ПЛР-ампліфікації ділянки ITS1-5.8S-ITS2. ПЛР-продукти очищали та сиквенували за Сенгером. Отримані нами послідовності вирівнювали разом з депонованими у базі даних GenBank послідовностями для представників двох підродів роду Aconitum: номінативного підроду та підроду Lycoctonum. Отриману матрицю використовували для аналізу методом основних компонент (PCA) та філогенетичного аналізу методом Maximum Likelihood. Основні результати. Сиквеновані нами послідовності ITS1-5.8S-ITS2 для зразків A. anthora, A. eulophum, A. jacquinii та A. pseudanthora виявились майже ідентичними. Вони відрізнялися між собою лише у п’яти з 641-ї позиції вирівнювання. Причому, чотири з п’яти позицій виявились поліморфними і в межах окремих геномів. За результатами PCA аналізу всі чотири зразки A. anthora s. l. утворювали щільний кластер, відокремлений значними дистанціями від кластерів утворених представниками підродів Aconitum та Lycoctonum. На отриманому філогенетичному дереві наявні три основні монофілетичні клади, що відповідають підродам Aconitum і Lycoctonum та групі A. anthora s. l. Клада Lycoctonum виявилась сестринською до інших представників роду, а клади Aconitum та A. anthora s. l . – сестринськими між собою. Висновки. Використання ділянки ITS1-5.8S-ITS2 35S рДНК для філогенетичного аналізу підтверджує необхідність надання групі A. anthora s. l. статусу окремого підроду в межах роду Aconitum. Висока генетична спорідненість між зразками A. anthora s. l. з території України свідчить про те, що видові епітети A. eulophum, A. jacquinii та A. pseudanthora варто розглядати як синоніми до A. anthora.